Pea kinni, vana kõdu, seisa!
Tule tagasi! Roju!
Vanaisa, kas Baba-Jagaa on kasulik või kahjulik?
Metsas on igasugune rämps millekski mõeldud.
Selline on kord.
On see tema? - Tema ise. Jälle!
Korralagedus! - Jälle korralagedus!
Metsavaim ei ole minu käsutaja! Ja minu hütile samuti mitte.
Sulle oleks peremeest vaja.
Peremeest! - Et maja korras hoida.
Et maja korras hoida! - Mnjah!
Milline, seda et, peremees?
Maja peremees.
Koduvana on vaja.
KODUVANA SEIKLUSED
Noh, Kuzma! - Noh, Nafanja!
Inimene on koduvanale ikkagi peremees!
Oi! - Kastrulid on pesemata.
Põrand pühkimata, praepannid mustad. - Lähen, lähen, lähen!
Oi, issake, kui räpane!
Nämm, oi! Oh, häda hädakest! Milline pettumus!
Kuzka! - Ah? Leemeke.
Ei tea, kelle järele see luud nutab?
Tulen, tulen, tulen.
Nafanja, ma enam ei tee!
Hei, hoia eemale! - Mis lind sa selline oled?
Ma olen Kuzka. Me oleme koduvanad. Toome õnne majja. Jaa!
Huvitav, kellele see õnn nüüd sülle langes?
Mida sa hirmutad? - Aga mis tundmatu loomake sina oled?
Olen metsavaim. - Nüüd sa küll valetad.
Metsavaimudel on kihvad ninani ja vats ripakil.
Kellel on ripakil? Minul?!
Vanaisa! Ta kiusab mind! - Mis toimub?
Kes siin ei maga, korralagedus?!
Laske mind lahti! Peletis-hirmutis!
Tasa. Rahune. - Rahune!
Meie omi pekstakse!
Ma olen sünnipärane koduvana! - Seda ma näen - haiglaselt metsik!
Halastage kodutule vaeslapsele!
Noorest peale elasin inimeste juures, ei saanud kõhtu täis, ei magada...
Üldiselt ei saanud kunagi und täis magada.
Kostita ennast.
Nämm! Milline jälkus, ptüi!
Pannkooke tahan, hapukoorega! - Aga mis need on?
Tahan koju Nafanja juurde.
Viige mind siit kiiresti minema!
Tasem! Teda ei tohi äratada. Oota kevadeni.
Mida see tähendab, kuidas kevadeni? Sellise kosti peal kevadeni?!
Aga sa poe koos meiega. - Kuhu ma poen?
Selge asi ju - peitu. Näed nii, siis nii ja niimoodi.
Tähendab, et sööma me ei hakka?
Kui see pole sulle liiga raske, ärata mind kolmekümnendal märtsil,
hommikupoolikul.
Kui kevadel ärkate, on Kuzenka juba hukkunud,
surnud nälja ja külma kätte!
Oi! - Kuzenka, pojake.
Mis pojake ma teile olen, vanaema?
Kuidas milline? Kõige armsam. Lähme ruttu.
Kuhu? - Külla.
Meil on uus samovar, hõbedast lusikad, suhkrupräänikud.
Kui kätte saame, hakkame teed jooma.
Haara kinni, Kuzja!
Pidurda!
Ja nüüd, hütt, seisa! Üks-kaks!
Kaevuda!
Kindral! Täitsa vanaemasse!
Üks-kaks, üks-kaks.
Miks pole ahi köetud? Potid pesemata!
Praepannid puhastamata!
Oh, sa mu kalliskivi!
Kringlit sõid, maitse ka pirukat.
Mida ma ütlesin?! Ma tahan kohupiimakorpi!
Aga mida sina küpsetasid? Nüüd söö neid ise.
Ah, kallis lapsuke, anna andeks! Ei osanud meele järgi olla.
Kohe saavad korbid valmis, sa mu briljant.
Kõtt! Ära on tüüdanud, hullem kui koer.
Räägitakse, et teile on õnn sülle langenud?
Südametunnistuseta valetavad.
Õnn! Baba-Jagaale langes õnn sülle!
Kuzjake! Kuzja!
Tule välja, ma annan alla!
Sa mu võitmatu.
Kuzjake!
Ära hirmuta vanaema!
Miks siis niimoodi?
Meie Kuzjake on üliküllusest ülemeelikuks läinud. Lõbutseb ja läheb tudule.
Soetas endale muiduleivasööja.
Oi, iiveldama ajab.
Tahaks nagu midagi, ise ka ei tea, mida.
Rihma! Just, mjau!
Ehk põrandavaipa lumega puhastada? - Ei-ei-ei!
Kätud-lallad jahutad, ninnikese külmetad!
Vanaema, kas kevad tuleb varsti? - Siis, kui metsavaim ärkab, mu kullake.
Kui tuleb kevad, otsivad nad mu metsast üles... Jah.
Aga seda ütles vanaema küll nii jutujätkuks.
Ptüi!
Tuleb kevad! Või veel! Saate sada aastat magada.
Hea, kas pole?
Hea.
Olete kuulnud, kas kevad tänavu tuleb või ei?
Ei tule. - Ja ei tule enam kunagi.
Aga kuidas siis nii? Mul on vaja pesa punuda!
Teil on kõik hästi, teie juures on õnn, aga mis mina teen?
Metsavaimud maeti lume alla. Võib-olla nad nüüd enam ei ärkagi.
Ja kellelgi pole sellest sooja ega külma. - Lenda minema! Äratad lapsukese üles.
Oi, pea kinni! Kas kolmekümnes märts on varsti?
Mõistusele tuli! Mai on käes!
Hiljaks jäin, hiljaks jäin, laske lahti!
Laske mind kohe lahti! - Ei lase.
Aga nüüd, hütt, sammu marss!
Metsavaime äratama!
Lõbusamalt, vanurike!
Seisa, üks-kaks!
Lahti kaevata!
Kevad saabus.
Oi, linnud lendavad.
Nii on hästi, nii on kord majas.
Vanaisa metsavaim, päästa mind! Kuhu nüüd? Kes see on?
Vaata, vanaisa, koduvana lendab! - See on küll korralagedus.
Vanamemm! - Ma olen siin, Kuzjake!
Vot nüüd tuli õnn ka meie õuele!
Õnn, õnn! Seame sind sisse!
Nii me kokku ei leppinud. - Kes sa enne olid?
Viimane koduvana!
Aga nüüd... - Aga nüüd?
Oled esimene pesavana!
Tahaks mugavust, rahu ja et lapsukesed oleksid hooldatud.
Mida nüüd siis, kas mina pean nad välja hauduma?
Ema, isa!
Äiu-äiu unele, mitte pesa äärele!
Nafanja!
Kuzja, tule tagasi! Me hakkasime sind armastama!
Nafanja!
"Kuzma! Oled ilmselt juba suur, tark ja osav kodutöödes.
Nii et 16- korruselisse asudes läheme lahku.
Korteriks määran sulle number 588.
Peatse kohtumiseni! Sinu naaber Nafanja."
Jutustas Pastella